De nyaste undertexterna på nätet!
www.DivXSweden.net
Ja, jag jobbade i en frisersalong-
-men jag såg aldrig mig själv som någon barberare.
Jag snubblade in på det, eller rättare sagt gifte mig in i det.
Det var inte min salong. Som man säger, jag bara jobbar här.
De hade Franska upptäcksresande, men det är inte vad som utmärker fransmännen.
Skyffet var på 20 kvadratmeter-
-tre stolar, eller stationer som vi kallar dem.
Även fast vi bara är två som jobbar där.
Men vad jag försöker säga är:
Dessa handelsmän och pälsjägare kom till detta land-
-och tog sina pälsar och guldtackor.
Frank Raffo, min svåger, var vår huvudbarberare.
Herregud vad han babblade.
...bäverhattar i Paris vid den tiden...
Om du är 11 eller 12 år gammal, så kanske Frank har intressanta åsikter-
-ibland gick det mig på nerverna.
Inte för att jag klagar, direkt.
Som jag sa, så var han vår huvudbarberare.
Franks far, August, som de kallade Guzzi-
-hade skött affärerna uppe i Santa Rosa under 35 år-
-tills dess att hjärtat stannade medans han klippte en pottfrisyr.
Han överlämnade butiken till Frank helt och hållet-
-vilket verkade tillfredställa alla Franks ambitioner:
Att klippa hår och hålla låda.
Jag? Jag pratar inte mycket.
Jag klipper bara hår.
Det står här att om Ryssarna sprängde en atombomb...
...skulle vi inte kunna göra ett skit åt saken.
Vad säger du om det?
Att vara barberare är som att jobba i en bar eller sälja läsk.
Inte så avancerat när du väl lärt dig grunderna.
För ungarna är det antingen saxen intill kammen-
-platt uppe på, det prydliga-
-militärstuket, det täta-
-juniorkonturen-
-och emellanåt, chefsstuket.
Jag bodde i en gammalt enplanshus på Napa Street.
Stället är väl okej, antar jag.
Elektrisk kyl, gasspis-
-och en skräpkvarn inbyggd i diskbänken.
Man skulle kunna säga att jag hade det ganska bra.
Just det, en sak till.
Doris hade hand om böckerna hos "Nirdlingers"-
-ett litet varuhus på huvudgatan.
Doris gillade det skrivna. Bokföring.
Hon gillade att veta vart allting stod-
-och hon fick 10% personalrabatt på vad hon än ville ha.
Nylonstrumpor-
-smink och parfym.
Doris och jag gick till kyrkan en gång i veckan.
I vanliga fall, på tisdagskvällar.
B-9.
I-29.
Doris var inte speciellt intresserad av det gudomliga-
-och jag tvivlar på om hon trodde på det eviga livet.
Mest troligt är att hon skulle säga att vår belöning är här på jorden.
Och att bingo innefattar det mesta.
B-7.
Håll koll på din bricka, älskling.
Jag var inte direkt intresserad av spelet...
...men tja, det gjorde ju henne lycklig...
...och jag fann stället fridfullt.
Herregud. Bingo.
Bingo!
Doris chef, Store Dave Brewster-
-var gift med Ann Nirdlinger, arvtagerskan av affären.
Ikväll, skulle de komma på middag.
Som Doris sa-
-vi var underhållande.
Jag gillar inte underhållning.
- Hur är läget, Ed? - Okej.
Ska jag ta din kappa, Ann?
Japanerna hade oss fast i lägret i ungefär sex veckor.
Jag måste säga, jag trodde vi hade det svårt, men vi hade i alla fall mat.
Japanerna käkade insekter, rester, och tistlar.
Hur som helst, vi flydde ned till stranden en dag...
...där vi hittade en grabb som heter Arney Bragg, som var saknad i strid.
Japanerna hade ätit upp den jäkeln.
Om du ursäktar att...
...Hur som helst, denna taniga, finniga, lilla grabb.
Inget man skriver om till dom där hemma. Jag menar det skulle jag aldrig...
Vad är det jag brukar säga, älskling?
När jag inte gillar middagen?
Kom igen. Vad säger jag?
"Arney Bragg igen?"
- Gjorde du någon militärtjänst, Ed? - Nej, Dave, det gjorde jag inte.
Ed slapp undan på grund av att han är plattfotad.
Sådant är jobbigt.
Det är... det är jobbigt.
Ja, jag antar att Doris gillade allt det där macho snacket.
Ibland fick jag känslan av att hon och Store Dave-
-stod varan närmare än vad de gav tillkänna.
Antydningarna fanns ju där, helt klart.
Jag dricker inte på kontoret sa jag ju.
- Jag såg att du tog en drink. - Du missar sannerligen inget.
Inte för att jag skulle göra något liv av saken.
Det är ett fritt land.
Ser du till att altanen står kvar här, Ed?
- Det är allt en underbar fru du har. - Ja.
Hon är allt unik.
Hur går affärerna, Dave?
Jovars, kunde inte varit bättre.
Det är underbara tider i detaljhandeln just nu.
Vi öppnar en butik till där, vid Carson.
"Store Dave's Annex". Bara med de vanligaste sakerna.
Vardagskläder, pyjamaser, kvinnounderkläder, och inredningsdetaljer.
Sådana saker.
Jag funderar faktiskt på att göra Doris till butikschef.
När vi öppnar måste du komma förbi.
Vi kanske kan ta och fräscha till din kostym lite.
Visst ja, du har ju förklädet på dig hela dagen.
Var får man tag i sådant förresten?
En specialbutik nere i Sacramento.
Knyter dina egna flugor.
Jag menar, om du verkligen är seriös, så knyter du dina egna flugor.
Du gör...
Jag vet. Pedantisk. Jag vet.
Folk säger: "Men du kan ju köpa flugor i affären".
Poängen är att det ligger något konstärligt i själva processen.
Poängen är inte att bara leverera.
Låt mig få påpeka att dessa fiskar är inte så dumma som du tror.
Visst. Gå till affären bara.
Beskriv för expediten vart du hade tänkt att fiska...
...och sedan kan du lika väl be honom sälja den förbannade fisken till dig, Ed.
Min poäng är...
...detta är en man som inte vet ett skvatt, oavsett hur mycket du berättar för honom.
Så sälj den förbannade fisken till honom.
Okej!
Vem vill ha privilegiet?
- Vi håller på att stänga, min vän. - Ah. De lyckliga dagarna.
Jag önskar att de gick såpass bra för mig, att jag kunde säga nej till kunder.
Vad är problemet? Detta är en affärsverksamhet, med anslagna öppettider.
Mera makt till dig, broder.
Må folket förbannas.
Jag tar hand om honom. Gå du, Frank.
Sätt dig, herrn.
- Är du säker, Eddie? - Ja. Gå du.
Ni är allt bra fräck, herrn.
Dessa hetlevrade medelhavsmänniskor.
Vänta nu litet grann, broder.
Ganska bra, eller?
Lurar till och med experterna.
Hundra procent människohår, handgjord av Jacques-
-i San Francisco.
Skäms att berätta vad jag fick fick betala för den.
Ja, det är en fin matta.
Jag har den på avbetalning.
Många lever med smärtan exponerad.
De säger att damerna tycker det är sexigt.
Men för mina pengar, är det helt enkelt inte en redig frisyr.
Och en redig frisyr, min vän, är förmodligen det viktigaste i branschen.
Efter personlighet, givetvis.
Creighton Tolliver. Trevligt att råkas.
Ed Crane.
Så vad för dig till Santa Rosa?
Ett lyckokast, min vän. Jag var på jakt efter ett lyckokast.
Har du någonsin hört talas om riskvilligt kapital?
Riskpengar. Väldigt spekulativt.
Förutom att i vissa situationer, där det inte är det, förstår du.
Jag trodde jag hade ett prospekt här.
Jag gjorde resan hit, och den usla personen sa åt mig...
...att situationen har förändrats.
Allt hans kapital är knutet i hans egna expansionsplaner.
Tackar för det, arsel. Där rök ytterligare en chans.
Det är den största affärs- möjligheten sedan Henry Ford...
...men jag kan inte locka en enda själ.
Menar du det?
Det kallas för kemtvätt.
Ja, du hörde rätt, broder, kemtvätt.
Tvätta utan vatten.
Inget tvättmedel. Ingen torktumling. Inget slitage på kläderna.
Allt görs med hjälp av kemikalier.
Och här är grejen:
Ingen krympning.
Just det.
Kemtvätt.
Allt jag behöver är $10 000 för att öppna den första butiken.
Och sedan använder jag kassaflödet därifrån för att öppna en till och...
...med tiden kommer jag att ha en hel butikskedja.
Nåja, jag och en partner.
Kemtvätt, min vän.
Det finns pengar i det. Det har framtid.
Det finns utrymme att växa.
Se där ja, ser ju riktigt skapligt ut.
Låt mig få se med peruken på.
Kemtvätt.
Var det tokigt att ens överväga saken?
Var han en bettlare, eller var det en möjlighet, en genuin möjlighet?
Min första instinkt var: Nej, nej, hela idén är ju tokig.
Men å andra sidan var det kanske min instinkt som höll mig fast vid frisersalongen-
-med näsan mot utgången, rädd att vrida på handtaget.
Älskling?
Raka mina ben, är du snäll?
Om jag kunde få tag i pengarna?
Det var rent.
Inget vatten.
Kemikalier.
Ge mig ett bloss.
Jag älskar dig, hjärtat.
Kom in.
Okej. Vi ses i morgon.
Jag trodde det var portiern.
Kan jag hjälpa till?
Jag är Ed.
Ed Crane.
Jag klippte dig idag.
Jag är barberaren.
Ja jösses. Barberaren.
Jag kände inte igen dig utan förklädet.
Glömde jag något i salongen?
Nej, ingenting sådant.
Jag kanske är intresserad av den där affärsmöjligheten.
Har du kulorna?
Jag kan skaffa dem.
Kom in. Kom in!
Sätt dig där borta.
- Kaffe? - Nej.
Sätt dig, känn dig som hemma.
- Så, säg mig... - Visst.
Förutom att ställa upp med pengar, exakt vad vill du att din partner ska...?
Göra?
Inget.
Självfallet vill du ju hålla koll på din investering, hur saker och ting sköts...
...men jag letar efter en tyst partner.
Jag har redan undersökt saken, och kontaktat säljarna.
Affären är klar.
Håll dig borta, om du vill. Kika in precis när du vill.
Det är pengarna jag saknar. Jag behöver ingen publik.
- Och hur delar vi på...? - 50/50.
Precis på mitten. Du och jag.
Finansiär och expert.
Så du har verkligen pengar, eller?
Jag kan fixa dem inom en vecka.
Barberaren.
Tja, jag trodde allt att denna resan skulle skita sig.
Där ser man, när en dörr stänger sig-
-öppnar sig en annan.
Skål för dig.
Ed.
Var det där en flört?
Kanske.
Jösses, nu är du allt ute på villovägar.
Inga problem.
Väldigt ute på villovägar.
Självfallet.
Endast affärer.
Okej.
Jag känner till din affär med Doris Crane.
Samarbeta eller så kommer Ed Crane att få veta. Din fru kommer att få veta.
Alla kommer att få veta. Samla ihop $10.000 och vänta på vidare instruktioner.
Jag skickade det till Dave nästa dag.
Sedan väntade jag.
Frank?
Detta hår.
Ja?
Har du någonsin funderat över det?
Vad menar du?
Jag vet inte.
Hur det bara fortsätter att komma.
- Det bara fortsätter att växa. - Ja.
Tur för oss, eller hur, partner?
Nej, jag menar...
Det bara fortsätter att växa.
Det är en del av oss.
Och vi klipper av det och kastar bort det.
Kom igen, Eddie. Du skrämmer ungen.
Okej polarn, du är klar.
Jag tänker ta det här håret och slänga ut det ibland skräpet.
Vad?
Jag tänker blanda det med vanliga hushållssopor.
Vad fasiken snackar du om?
Jag vet inte. Strunta i det.
Ed, hjälp mig med dragkedjan.
- Vart ska du? - Jag?
Vi. Festen på Nirdlingers. Jag berättade ju om den förra veckan.
- Julfestligheten. - Visst ja.
Kom igen, gör dig klar.
Den är viktig.
Nej, gå du. Jag är inte speciellt mycket för fester.
Var inte så tvär nu. Dra upp dragkedjan.
Jobbar du på damklädesavdelningen?
Har inte jag sett dig på damklädesavdelningen?
Jag jobbar inte här. Min fru gör det.
Skön musik, eller hur?
Ja.
Kolla in hyllan på den där bruden i angorablusen.
Ed, kan vi pratas vid?
Visst.
Kliv på.
Sätt dig. Sätt dig.
Souvenir från en japan på Nya Guinea.
Antar att du undrar vad Doris var så upprörd om.
Kubanska.
Mitt privata förråd.
Romeo och Julia.
Ed, jag...
Vad är det, Dave?
Ed, jag har varit svag.
Jag har varit svag...
Du kommer bränna dig.
Tackar.
Jag...
Herregud.
Jag har strulat med en gift kvinna.
Ingen du känner.
Och nu har...
synden straffat sig själv.
Jag fick ett brev.
Ett utpressningsbrev, du vet.
Det går ut på att alla skulle få veta.
Jag antar att du vet vad det skulle innebära för mig.
Antar att det skulle vara ganska genant.
"Genant"?
Ja, ja.
Ann skulle kasta ut mig på gatan.
Det är hennes affär, Ed. Hennes familjeaffär.
Jag jobbar här för att få en jävla chans till att äga något.
Hennes man skulle också få reda på det.
- Hur mycket vill de ha, Dave? - Tiotusen dollar.
Jag vet inte vad jag ska göra, Ed. Jag vet inte vad jag kan göra.
Vet du?
Jag vet vem svinet är.
Du vet vem... vem är?
Svinet. Utpressaren.
Jag vet vem det är.
Det är ingen du känner. Det är en affärsman från Sacramento.
En jävla fikus!
Han försökte lura in mig i nån slags affär.
Jag lyssnade på vad han hade att säga och sedan bad jag honom att fara åt helvete.
Nästa dag, precis nästa dag, fick jag brevet. Utpressningsbrevet.
Utpressningen var på precis samma summa som han frågade efter.
Precis dagen efter. Tiotusen dollar.
Hur visste han att du träffade en annan kvinna?
Han bodde på hotellet som jag gick till med...
Damen i fråga. Han måste ha sett oss.
Herregud.
Jag vet inte vad jag ska göra.
Dave.
Varför betalar du inte bara?
För att det är min finansiering till annexet.
Det är min verksamhet.
Gud i himlen, Ed.
Det är precis vad jag pratade med Doris om. Att komma på ett sätt-
-att få pengarna från butiken utan att Ann upptäcker något.
Doris blev ganska upprörd om det där. Gud välsigne henne.
En förskingring, Ed.
En förskingring från min egna fru för guds skull.
Jag är ledsen.
Det är okej.
På ett visst sätt, tyckte jag synd om Store Dave.
Jag visste att tiotusen dollar skulle ta hårt på honom.
Men Doris bedrog mig-
-och jag antar att det någonstans sårade mig med litet grann.
Det var vackert.
Har du skrivit den?
Nejdå.
Det var ett stycke av Ludwig van Beethoven.
Vackert var det i alla fall.
Ja, han skrev allt ett antal vackra pianosonater.
Riktigt vackert.
Jag heter Ed Crane.
Ja vet vem du är, Mr. Crane.
Jag brukade följa med min far när han skulle klippa sig.
Walter Abundas?
Ja, visst ja. Walter.
Jag heter Rachel Abundas.
Alla kallar mig Birdy.
Jag är ledsen. Jag mindes inte.
Nej då, ingen fara.
Du kan ju inte förväntas komma ihåg varenda spinkig flicka som kommer med sin far.
Så du gillar inte musiken där ute?
Inte speciellt mycket.
Jag är inte speciellt intresserad av musik vanligtvis.
Ed.
Vilken dumskalle!
- Vem? - Dave.
Hur så?
Pengaproblem.
Han funderar på att lägga ned uppstarten av annexet.
Så?
Det betyder att jag inte blir chef på Nirdlingers.
Vilken dumskalle.
Store Dave gjorde det dock.
Jag skickade ett brev som berättade var han skulle lämna pengarna.
Och det gjorde han.
Han slutgjorde det.
Ja! Bra! Hur är det?
Kom in. Jag har förberett allt.
Hur mår du? Har du en check?
- Kontanter. - Kontanter?
Vanligtvis, så görs sådana här saker med hjälp av banktransaktion-
-men kontanter, visst.
Det är ju samma sak i slutänden.
Kulor är kulor, eller hur?
Finfint.
Jag har papperna här.
Partnerskapspapper.
De återspeglar vår överenskommelse.
Femtio-femtio, netto.
Jag bistår med professionella tjänster, du, kapitalet.
Du ska få ett kvitto på kulorna.
Ganska okomplicerat faktiskt.
- Jag vet inte om du vill ta det med en advokat? - Nej, det är okej.
Skit i dem, eller hur?
Man betalar dem för att trassla till det, sedan får man betala för att de ska trassla upp det igen.
Vad är det för mening med det?
Ett ögonblick bara. Du ska få-
-ett kvitto på...
Jösses.
En sak vi kan diskutera, jag tänkte att-
-kalla stället för "Tolliver".
Efter mig, du vet.
Jag antog att du inte var speciellt intresserad av...
- Det låter fint. - Ja, det är bra. Mycket bra.
Klar? En sekund så...
Så där ja, det var det.
Som överenskommet.
Okej. Här är det.
Officiella legala handlingar.
- Och... - Hör du, Creighton.
Du tänker inte blåsa mig på det här.
Blåsa dig?
Herregud.
Ta det till en advokat!
Nej, jag insisterar!
Jag insisterar!
Detta är kemtvätt. Och ingen modefluga!
Jag ska säga dig att-
-jag har jobbat i 13 år som entreprenör...
- Det är okej. - Ingen har någonsin ifrågasatt mig!
Vill du ha pengarna tillbaka?
Vet du vem du pratar med? Vet du vem jag är?
- Det är okej. - Har du någon aning om vem du pratar med?
Det är okej.
"Tolliver" är okej då alltså?
Nästa dag var lördag.
Vi var på väg till en mottagning för Doris kusin, Gina-
-som precis hade gift sig med en spratcho i närheten av Modesto.
Doris kände inte speciellt mycket för att åka dit, och inte jag heller.
Men som hon sa: "Vi hade en plikt".
Jag avskyr "spratchos".
Vad är det som är så jäkla konstigt med det?
Jag sa inte ett ord.
Du behövde inte växa upp med dem heller.
Släkt.
¡Ed! Farbror Ed!
Han rider på Garibaldi! Farbror Frankie rider på Garibaldi!
Hoppla!
Det var då hon började dricka.
Doris.
Doris!
Har du haft det bra?
Ja. Hur mås det, Costanza?
Tja du vet, livet är fortfarande i behåll.
Och hur har du det, uhm...?
- Ed. - Ed.
Han är barberare, eller hur?
Ett bra yrke. Hur kommer det sig att ni inte har barn?
Nej, snälla, ungar!
Jag åt precis lunch! Jag får inte i mig en bit till.
Åh, nej. Anthony!
Anthony, det är alltså du!
Okej ungar, är nu klara? Och...
Gratulerar, Gina. Så jävla underbart.
Så jävla underbart att man knappt tror det är sant.
Så äckligt jävla sockersött.
- Nu går vi. - Allvarligt alltså.
Gratulationer till det fördömt lyckliga!
Släpp taget om min jävla armbåge!
Jag vill aldrig mer se röken någon blåbärspaj.
Jag vill inte ens höras talas om det.
Yppa inte orden, Ed.
Yppa inte orden.
Jag hade träffat Doris på en blind "dubbeldejt" tillsammans med en-
-högljudd vän till mig, som var vän med henne genom jobbet.
Vi gick på bio. Doris hade druckit en flaska.
Jösses, vad hon kunde dricka.
Vid slutet av kvällen sa hon att hon gillade att jag inte pratade så mycket.
Det var bara ett par veckor efter det, som hon föreslog att vi skulle gifta oss.
Ja?
Ed, det är Store Dave. Jag måste prata med dig.
Vad?
Nu?
Ja. Det är viktigt.
Men, det är ju...
Snälla, Ed.
Hos dig?
Ja, vid affären.
- Det är bara att gå in. - Okej.
Dave?
Jag är ruinerad.
Du har ruinerat mig.
De där pengarna.
Inget annex.
Jag är totalt körd.
Så du betalade den där killen?
Vad är du för slags man?
Vad för slags man...
...är du?
Jag menar, jag skulle förstå om du kom hit-
-och slog till mig över käften, eller vad som helst.
Det förtjänar jag.
Jag är inte stolt över det jag gjorde.
Men du...
Ja, jag betalade.
Som du så väl vet.
Men sedan gick jag och letade rätt på fikusen.
Har du inget att säga?
Nåväl, du känner ju till berättelsen.
Det gjorde inte jag.
Jag var tvungen att banka det ur fikusen.
Jag är totalt körd.
Ja, Dave...
Det var bara ett par veckor senare, som hon föreslog att vi skulle gifta oss.
Jag sa: "Vill du inte lära dig känna mig mer?"
Hon sa: "Varför då, blir det bättre?"
Hon tittade på mig som om jag var något dumhuvud.
Vilket jag aldrig riktigt brydde mig om, när det kom från henne.
Och jag antar, att hon hade rätt.
Vi kände varandra lika bra då, som vi gör nu.
Hursomhelst, tilllräckligt bra.
Herregud, vilken huvudvärk jag har.
- Hur mår du idag, Ed? - Bra.
- Ingen huvudvärk? - Nej.
Jag har en fruktansvärd huvudvärk alltså.
Du kan inte pumpa den. Då flödar den.
Nej, nej, nej, du måste pumpa. Du kan inte bara hålla nere, då flödar den givetvis.
Är du galen? Du pumpade.
Ja man kan ju inte bara hålla nere.
- Du bara vrider på nyckeln. - Inte när det är kallt.
Om det är kallt, så chokar man.
Och pumpa.
Hur många gånger?
Ed Crane?
Jag är Crane.
- Följ med oss ut. - Visst.
Jag är kommissarie Persky, det här är Krebs.
Nå, ska vi åka?
Cigarett?
Visst.
Pete har lite nyheter till dig.
Lyssna, polarn...
Det här kommer bli lite svårt för dig, men...
Din fru har blivit arresterad.
De skickade oss att berätta för dig.
De skickade oss att berätta för dig. Att förmedla dig.
- Min fru? - Ja.
Ja, de tog ned henne till stadsfängelset.
Mord.
Nja, förskingring.
Och mord.
En kille vid namn David Brewster. Han är killen som hon...
Han är den avlidne.
Jag förstår inte.
Han är död, alltså.
Ja. Ja, en riktigt otrevlig historia.
Besökstiden går ut vid femtiden.
Du missade det idag, men...
Du kan ju träffa henne i morgon.
Ledsen, polarn.
De skickade oss att berätta för dig.
Förbannade redogörelser.
- Hej, Walter. - Hej, Ed.
Tack. Tack för att du kunde träffa mig hemma.
Det var inget. Något att dricka?
Nej, tack.
Är du säker på att du inte behöver en?
Nej, det är bra.
- Jösses. - Ja.
Herregud.
Vad ska jag...?
Ja, självfallet...
Det här är inte mitt område direkt.
Jag... jag arbetar med tillsyn av fastigheter-
-och gör titelundersökningar.
Jag skulle vara helt oanvändbar i sådana här situationer. Helt oanvändbar.
Ursäkta mig.
Jag har precis ätit middag.
Uppriktigt sagt, så skulle Doris klara sig bättre med en statlig försvarare.
- Är han en bra karl? - Bert är okej.
Ja. Han är en reko kille.
Jag ska inte ljuga för dig, Ed.
Det finns inte någon här omkring som har erfarenhet i sådana här saker.
Jag har hört att de tar hit en åklagare från...
Sacramento.
Det är ju dödstraff på sådant. De tar det på allvar.
- Så...? - De tar det på allvar.
Så? Vad...?
Vill du ha mera kaffe, pappa? Hejsan, Mr. Crane.
Hej, Rachel.
Jag beklagar nyheten.
Ja. Tackar.
- Kaffe, Ed? - Nej, tack.
- Nej, tack, stumpan. - Okej då, pappa.
Trevligt att råkas igen, Mr. Crane.
Ja jäklar.
En sådan bra tös.
Herregud...
- Vem, tror du? - Nå, tja...
Lloyd Garroway, i San Francisco.
Redig.
Du vet, ingen har någonsin sagt något tvivelaktigt om Lloyd Garroway.
Han är konservativ.
Juryn kanske skulle gilla det. Skulle nog gilla det här.
Redig.
Så, han är alltså den bästa...
Nej.
Den bästa, om pengar inte är något hinder-
-så håller alla med om att det är Freddy Riedenschneider från...
Sacramento.
Jag vet ju inte hur mycket du är god för, pengamässigt.
- Men han är... - Den bästa.
Den bästa.
Riedenschneider.
Ingen tvekan inte.
Vill du...
Jag tog med mig ditt smink.
Glasögonen.
Vad har du råkat ut för?
Jag vet inte vad som händer. Jag...
Jag vet inte vad Store Dave råkade ut för.
Jag känner till vissa delar.
Avvikelser i bokföringen, kan förklara det. Säger de.
Du behöver inte förklara ett dugg.
Jag hjälpte till att fiffla med bokföringen, Ed. Det gjorde jag faktiskt.
Ska jag...?
Ska jag berätta varför jag ändrade i bokföringen?
Du behöver inte berätta någonting.
Men herregud!
Min bokföring brukade vara perfekt.
Vem som helst kunde ta en titt i den och begripa sig på hela jäkla butiken.
Jag visste att det skulle straffa sig.
Jag bryr mig inte om vad det kostar!
I sådana här situationer, hjälper man varandra.
Det är mycket generöst av dig, Frank.
Åt helvete med det. Åt helvete med det, Eddie!
I sådana här situationer, hjälper man varandra.
Så fungerar en familj!
De är bara vanligt folk, precis som du och jag, Ed.
Kom ihåg det.
Bara vanligt folk.
De måste klistra på ett tillgjort yttre, så att folk kan anförtro dem med sina pengar.
Det är därför de har en så stor lobby, Ed.
Men de drar på sig brallorna ett ben i taget, precis som du och jag.
De använder också toan, Ed. Trots att man kanske inte tror det.
Och deras pengar kommer vara säkrade genom frisersalongen.
En sten. En sten, frisersalongen.
Mr. Raffo.
Ja, herrn?
Skulle du kunna komma med mig, vänligen?
Visst. Kan Ed också följa med?
Herr...?
Crane. Ed Crane.
Har du också intresse i fastighetsförsäkringen?
Han är barberare.
- Andra stationen. - Inte en ägare alltså?
Nej, han tillhör familjen. Han är min svåger.
Det vore bäst om han väntade här.
Frisersalongen.
Doris och Franks far hade jobbat i 30 år för att få den skuldfri.
Nu skrivs den över på banken, och banken skriver över lite pengar till Frank-
-och Frank skriver över pengarna på Freddy Riedenschneider...
-som anlände till stan två dagar senare-
-och bad mig träffa honom på "Da Vincis" för en lunch.
Inte friterade, pocherade. Tre stycken, i två minuter.
En biff, medelrå, pannkakor, potatis, tomatjos-
-och mycket varmt kaffe.
- Har ni ostron? - Nej, herrn.
Då tar jag en fruktcocktail, medans jag väntar.
- Är du Crane? - Ja.
- Barberare, eller hur? - Ja.
Jag är Freddy Riedenschneider. Är du hungrig?
Inte speciellt, nej.
De sa att käket är okej här. Jag hörde mig för lite.
Jag vill inte slösa din tid, så jag tänker äta medans jag pratar.
Har du något emot det? Nej det har du inte.
Medans jag är i stan, bor jag på Hotel Metropole.
Turandot sviten. Ja, töntigt. De har döpt rummen efter operor.
Rummet är okej dock. Jag har snokat runt lite.
Jag bad dem att reservera rummet åt mig. Jag kommer ju att komma och gå.
Så utöver förskottet, betalar du hotellet,
...levnadskostnader, sekreteraravgifter.
Detektiv, om vi behöver göra undersökningar. Psykologer, om det nu skulle behövas.
Överklagelser, om det nu blir sådana.
- I nuläget, har hon erkänt? - Nej, givetvis inte. Hon är oskyldig.
Bra. Det hjälper. Inte att hon inte gjort det, utan att hon inte erkänt.
Givetvis finns det sätt att behandla erkännanden på, men det är bra.
Intervju. Jag träffar henne i morgon. Du borde vara med. Klockan tre.
En sak till. Se till att hålla tyst.
Jag bestämmer förfarandet. Jag talar om för dig vad du ska säga.
Inget snack utanför skolan. Vad är utanför skolan? Allt är utanför skolan.
Jag sköter snacket. Du håller bara truten.
Jag är advokat. Du är barberare. Du vet ingenting.
Okej.
Bra. Har du några frågor, så ring.
Turandot sviten. Om jag är ute, så lämna ett meddelande.
Ska du inte ha något? Inte? Okej.
Du är okej, polarn.
Du är okej. Hon är okej. Allt kommer att bli jättebra.
Glöm inte pannkakorna, lilla vän.
Där var de.
Alla som bara sköter sitt vardagliga.
Det verkar som om jag kände till en hemlighet-
-en större hemlighet än den som verkligen inträffade Store Dave.
Något ingen av dem kände till.
Som om jag på något sätt hade tagit mig ut, medans-
-resten fortfarande kämpade på där nere någonstans.
Ann.
Hej, Ed.
Vill du komma in?
Nej. Det är väldigt sent.
Jag beklagar sorgen.
Självklart vet du väl att Doris inte hade något med saken att göra.
Inget alls.
Jag vet.
Oroa dig inte, Ed.
Jag kom för att berätta-
-och du borde berätta för Doris-
Ja?
Du vet ju att Dave gillade att campa ute i det fria?
Ja.
Vi åkte och campade förra sommaren, i Eugene, Oregon.
Utanför Eugene, Ed.
Ja?
Under natten såg vi ljus. Vi såg dem bägge två.
Vi berättade det aldrig för någon, förutom i vår officiella rapport.
Vår rapport till regeringen.
Det var en rymdfarkost.
Jag såg varelserna.
De ledde Store Dave upp på farkosten.
Han berättade det aldrig för någon.
Ann, skulle du vilja...?
Jag kan inte återberätta allt, men detta går långt, riktigt långt, Ed.
Och det involverar regeringen.
Det var inte din fru. Det är stor del rädsla inblandat!
Du vet ju hur vissa kretsar skulle uppfatta vetskapen-
-som ett hot.
De försökte att...
Ann, skulle du vilja komma in?
Sitta ned en stund?
Kanske ta ett glas?
Ibland är vetskap en förbannelse, Ed.
Efter att detta hände-
-förändrades saker.
Store Dave...
Rörde aldrig vid mig igen.
Säg åt Doris att inte oroa sig.
Jag vet att det inte var hon.
Kanske det här för ut sanningen...
...äntligen.
Kanske kommer nu hela sanningen fram.
Det stinker.
- Men det är sant. - Det spelar ingen roll.
Det är inte sant, det stinker.
Du säger att han var under utpressning. Av vem? Det vet du inte.
För att han vänsterprasslade. Med vem? Det vet du inte.
Kände någon mer till det? Förmodligen inte. Du vet inte.
Jag kände till det.
Store Dave berättade för mig...
och situationen han satte sig i genom att skaffa fram pengarna.
Fantasktiskt! Din man stöttar dig. Fantastiskt.